‫- פרק פוקח עיניים‬ ‫חלק 1: אהבה ראשונה -‬
‫ברוך שובך, שיון.‬
‫לא יצאתי הרבה זמן.‬
‫אחותי בסדר?‬
‫אני מאמין שכן.‬
‫יופי.‬
‫היא כבר לא בבית,‬ ‫והיא גרה אצל סבתא בהינאמיזאווה.‬
‫כן. בערך באותו הזמן שנכנסת לבית הספר,‬
‫היא עברה לבית המשפחה הראשי.‬
‫מיון ואני תאומות זהות.‬
‫אנחנו כמו העתק מדויק, מכל בחינה אפשרית.‬
‫אבל אותי כלאו בבית ספר רחוק,‬
‫ואת אחותי גידלו בתור היורשת‬ ‫של משפחת סונוזאקי.‬
‫מההתחלה, שיון הייתה...‬
‫דבר מתועב מבחינת משפחת סונוזאקי.‬
‫בגלל שזה בעייתי שתהיינה‬ ‫שתי יורשות למשפחה הראשית,‬
‫המנהג המשפחתי, הוא שכשנולדים תאומים,‬
‫חונקים את הצעיר ביניהם‬ ‫לפני האמבטיה הראשונה שלהם...‬
‫אחלה משפחה.‬
‫אם תחזרי לאוקינומייה,‬ ‫קרובי המשפחה שלך יזהו אותך.‬
‫המשפחה הראשית תגלה על כך בסופו של דבר.‬
‫אז יכול להיות שהעניינים‬ ‫לא יסתדרו טוב כל כך.‬
‫תודה על הארוחה!‬
‫תגידי לי בבקשה מה תצטרכי אחר כך.‬
‫אני אשתדל כמיטב יכולתי להשיג כל מה שאפשר.‬
‫תודה, אבל אני מתכננת למצוא‬ ‫עבודה במשרה חלקית.‬
‫לכסות, לפחות, את הוצאות המחייה שלי.‬
‫אבל...‬
‫חשבתי על כמה דרכים כדי לא להיתפס.‬
‫בית סונוזאקי.‬
‫קסאי, בוקר טוב.‬
‫קרה משהו? מה?‬
‫שלום.‬
‫את מזהה אותי?‬
‫הקול הזה!‬
‫ברחת מבית הספר?‬
‫כבר לא יכולתי להישאר במקום המחניק הזה.‬
‫בגלל זה ברחת? יפה!‬
‫קולה של אחותי עורר בי נוסטלגיה,‬ ‫אחרי כל כך הרבה זמן.‬
‫כן, כשאנחנו לא צריכות להתעסק‬ ‫בענייני המשפחה,‬
‫אנחנו אחיות קרובות מאוד.‬
‫...אז אני זקוקה לעזרה.‬
‫בסדר. אז אני אתקשר אלייך אחר כך.‬
‫מה התוכנית שלך?‬
‫דוד יושירו היה נחמד אליי, נכון?‬
‫אני מקווה שהוא יאפשר לי לעבוד‬ ‫באחת החנויות שלו.‬
‫את תהיי בציבור.‬
‫בשביל זה יש לי אחות.‬
‫- אנג'ל מורט -‬
‫כלומר, כל מה שתצטרך לעשות‬ ‫זה לומר שאני מיון כשאני עובדת.‬
‫בסדר. הבנתי. אם זה העניין,‬ ‫תשאירי לי לטפל בזה.‬
‫זה בטח היה קשה...‬
‫להיות כלואה במקום הזה במשך שנתיים בערך.‬
‫אני התנגדתי לזה.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל אתה לא יכול לעצור את‬ ‫החלטותיה העיקשות של ראש משפחת סונוזאקי.‬
‫טוב, אני אעזור לך לעבוד בלי בעיות, שיון.‬
‫אני סומכת עליך.‬
‫אגב, מה השתנה בשנתיים האחרונות?‬
‫שום דבר לא השתנה במיוחד.‬
‫מה לגבי הקללה של אויאשירו-סמה?‬ ‫תפסו את האשם?‬
‫העניין הזה שביתרו את גופתו‬ ‫של מנהל אתר הסכר?‬
‫לא. לא מצאנו חשוד.‬
‫גם לא לגבי העניין של השנה שאחרי.‬
‫התאונה בה תומך הסכר ואשתו נפלו אל מותם?‬
‫הוג'ו או משהו כזה...‬
‫ושוב בליל שילוח הכותנה.‬
‫"זו חייבת להיות הקללה!"‬
‫זה גרם להרבה בלאגן, נכון?‬
‫האמת שזה קרה שוב מיד אחרי שנסעת לבית הספר.‬
‫זה קרה... בשנה השלישית ברציפות?‬
‫כן.‬
‫במקדש פורודה, בליל הפסטיבל,‬ ‫הכוהן מת באופן פתאומי.‬
‫שמעתי שזה קרה בעקבות‬ ‫מחלה מוזרה בלי סיבה ידועה.‬
‫באותו הלילה, אשתו הטילה את‬ ‫עצמה לתוך הביצה.‬
‫זו השנה השלישית...‬
‫כן. אני חושבת ש"מחלה מסתורית" זו קצת הגזמה‬ ‫אבל הוא אכן מת.‬
‫אני חושבת שסביר שזו הייתה אי ספיקת לב‬ ‫או משהו נפוץ אחר.‬
‫אבל מוזר שכל זה קרה בליל חג שילוח הכותנה.‬
‫ובמשך שלוש שנים ברצף.‬
‫והם כולם אנשים שסביר שתוטל עליהם‬ ‫הקללה של אויאשירו-סמה.‬
‫כן...‬
‫גם את הכוהן הם לא אהבו, נכון?‬
‫האנשים שהתנגדו לסכר...‬
‫כן. כי הוא הגן על משפחת הוג'ו.‬
‫הזוג הוג'ו, שתמכו את תוכניות הסכר...‬
‫נתפסו כבוגדים על ידי אנשי הכפר,‬ ‫שאמללו אותם.‬
‫אנשי הכפר הפנו אליהם את הגב, בלי סנטימטים.‬
‫היחיד בכפר שלא התייחס אליהם כאל אויבים‬ ‫היה הכוהן.‬
‫מבחינת שלוש המשפחות הגדולות,‬ ‫שניסו לאחד את הכפר כנגדם,‬
‫העובדה שאחד משלהם, כוהן במקדש‬ ‫שסימל את ההתנגדות לסכר‬
‫תמך בזוג, הייתה, ללא ספק, דבר קשה.‬
‫אבל עכשיו, כשאני חושבת על זה...‬
‫אני חושבת שהכוהן נהג בבגרות‬ ‫כשנשאר נייטרלי.‬
‫אם הוא היה בוגר, אני חושבת שהוא היה צריך‬ ‫להצטרף לרוב ולשתף פעולה.‬
‫כשאדם שכולם בהינאמיזאווה נושאים אליו‬ ‫עיניים, בן לאחת משלוש המשפחות הגדולות,‬
‫מפריע בעצמו לשקט,‬ ‫קשה לי לקרוא לזה התנהגות בוגרת.‬
‫נראה שהפכת ליורשת הבאה בלי ששמתי לב.‬
‫כמו שאפשר לצפות ממי שלומדת להיות מנהיגה.‬
‫מעולם לא למדתי את זה.‬
‫אני רק מנסה לעשות מה שסבתא הייתה עושה.‬
‫גם את יכולה לעשות את זה.‬
‫אני לא רוצה לעשות כאלה דברים.‬ ‫זה התפקיד שלך לשמור על סבתא.‬
‫טוב, אל תעבדי קשה מדי, ותעשי כמיטב יכולתך.‬
‫אבל, שיון...‬
‫אחות, אני לא נוטרת לך טינה על הדברים שקרו.‬
‫אין צורך להרגיש אשמה.‬
‫תעשי כמיטב יכולתך, מיון.‬ ‫ואני אעשה כמיטב יכולתי בתור שיון.‬
‫תודה, שיון.‬
‫שלום. אה, הם גילו.‬
‫סבתא רותחת מכעס.‬
‫היא אמרה שיגררו אותך אליה‬ ‫ברגע שמוצאים אותך.‬
‫מפחיד! תגידי לי אם קורה משהו נוסף.‬
‫אם זה יעשה ממש מדאיג,‬ ‫אני מתכננת לעזוב את הכפר.‬
‫שיון, זה לא הוגן שרק את מרגישה‬ ‫מוגבלת כל כך.‬
‫תודה, אני מעריכה את זה.‬
‫תודיעי לי כשאת רוצה לצאת.‬
‫אני אעזור לך כל פעם שאת צריכה להיות מיון.‬
‫האמת היא שזה הדבר שאני הכי מעריכה.‬
‫כדאי שאני לא אצא החוצה במשך זמן מה,‬ ‫אז אני צריכה ללכת לקניות לפני כן.‬
‫בואו נראה... קניתי את זה ואת זה... מגניב.‬ ‫הדבר האחרון שאני צריכה...‬
‫תקוללו!‬
‫למה לחנות פה?‬
‫מה עכשיו...?‬
‫היי! את!‬
‫מה הקטע?‬
‫מה עשית?‬
‫את מקשיבה?‬
‫מצטערת, אי אפשר להבין מה אתם אומרים...‬
‫מה הקטע?‬
‫היי!‬
‫זה מספיק!‬
‫חתיכת...‬
‫שוטר, פה!‬
‫אנחנו נזכור את זה!‬
‫אממ...‬
‫את בסדר, מיון?‬
‫כן.‬
‫תודה לאל. את בסדר.‬
‫ככה היכרתי את סאטושי.‬
‫אה, זה סאטושי.‬
‫לפי התיאור והתפיחה על הראש, אני בטוחה בזה.‬
‫קוראים לו סאטושי...‬
‫אבל בדרך כלל הוא מעופף.‬
‫אפשר לסמוך יותר על אחותו הקטנה.‬
‫יש לו אחות?‬
‫כן. קוראים לה סאטוקו.‬ ‫היא לא ממש בסדר מאז מה שקרה...‬
‫סאטושי הוא הבן של משפחת הוג'ו ההיא... ‬
‫מה?‬
‫אחרי שהוריהם מתו, המשפחה של הדוד שלהם‬ ‫לקחה אותם הביתה.‬
‫אבל הדודה וסאטוקו לא מסתדרות כבר בערך שנה.‬
‫מתנהגים כלפיה בבריונות?‬
‫סאטוקו מתה מעייפות.‬
‫רק בגלל שהם קרובי משפחה‬ ‫של תומכי הסכר, הוג'ו,‬
‫אני בטוחה שגם הדוד והדודה קיבלו יחס גרוע.‬
‫ובגלל שזרקו עליהם את הילדים,‬
‫הם חשים כלפיהם שנאה, בלי שום אהבה.‬
‫זה אומר שסאטושי עייף בדרך כלל?‬
‫מה? אני לא בטוחה.‬
‫הוא תמיד מעופף, אז אני לא ממש יודעת.‬
‫אבל אני בטוחה שהוא מגן על אחותו...‬
‫ממש כמו שהוא הגן עליי.‬
‫אחות, ספרי לי עוד על סאטושי.‬
‫היי!‬
‫חטיפים? אני מודה לך!‬
‫אין פלא שאת מנהלת הקבוצה.‬
‫לא הפכתי למנהלת בשביל לפנק אותך.‬
‫לא חשבתי.‬
‫כל הכבוד!‬
‫אל תדאג!‬
‫סאטושי מדהים!‬
‫נכון?‬
‫אם הוא היה מתרכז בבייסבול‬ ‫היה לו ממוצע חבטות של 30 אחוז.‬
‫יש לו לב עדין מדי.‬
‫אם הוא לא יתאמן ויזיע...‬
‫או יתרחק מענייניו המשפחתיים,‬ ‫רק קצת, כדי להירגע...‬
‫הוא עלול להתמוטט.‬
‫סאטושי הוא מסוג האנשים ששומרים דברים בבטן.‬
‫לאחרונה נראה שהוא לא מרגיש טוב שוב.‬
‫נראה שהיחס של הדודה לסאטוקו‬ ‫נהיה גרוע יותר...‬
‫אז אני חושב שמאוד מעייף אותו‬ ‫להגן על אחותו.‬
‫למען האמת, לאחרונה הוא מדבר‬ ‫על זה שהוא רוצה לפרוש מהקבוצה.‬
‫למה?‬
‫הוא אומר שזה מעייף.‬
‫אני חושב שזה בכלל בגלל שהוא‬ ‫רוצה לבלות יותר זמן עם סאטוקו.‬
‫מגן על אחותו. כמו שחשבתי.‬
‫כאן!‬
‫בחוץ!‬
‫וסאטושי...‬
‫לא הופיע על המגרש אחרי אותו היום.‬
‫מיון, היי!‬
‫בואי נלך הביתה יחד.‬
‫יורד כזה גשם חזק!‬
‫מיון, סאטושי מוצא חן בעינייך?‬
‫כן...‬
‫אז תחייכי!‬
‫אני בטוחה שהחיוך שלך‬ ‫יכול לתת לסאטושי אנרגיה.‬
‫אני בטוחה שהוא יחזור לאימוני הבייסבול‬ ‫כשהעבודה שלו תיגמר.‬
‫עבודה? מעניין מתי הוא יסיים.‬
‫בטח כשהוא יחסוך כסף...‬
‫אבל אני יודעת שהוא יסיים לכל המאוחר‬ ‫ביום ההולדת של סאטוקו.‬
‫שוב סאטוקו?‬
‫סאטוקו גורמת לסאטושי לחלות.‬
‫סאטוקו פוגעת בחופש של סאטושי.‬
‫מיון?‬
‫סאטוקו קשורה מדי לסאטושי.‬
‫אם היא הייתה מסוגלת לדאוג לעצמה,‬ ‫הוא לא היה נשחק מהטיפול בה.‬
‫את לא מעדנת את הדברים.‬
‫יכול להיות שגם סאטושי מרגיש קצת ככה.‬
‫מה?‬
‫זה סוד. תשמרי את זה בסוד, בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אם לומר את האמת, סאטושי אמר אתמול...‬
‫שזה שהוא תומך בה, כאח גדול,‬ ‫כבר מעייף אותו, למרות הוא יודע שזה חטא.‬
‫סאטושי סומך עלייך, מה?‬
‫זה לא שהוא סומך עליי.‬
‫אני חושבת שזה בגלל שחוויתי את זה.‬
‫חווית את זה אי פעם?‬
‫הצעדים עוקבים אחרייך...‬
‫והוא עומד מעל לכרית שלך,‬ ‫ומסתכל עלייך בלילה.‬
‫הדברים שהוא חווה...‬
‫מנבאים את הקללה של אויאשירו-סמה.‬
‫אויאשירו-סמה...‬
‫מישהו צופה בך ממרחקים.‬
‫מישהו עוקב תמיד.‬
‫מישהו תמיד מסתכל עלייך מאחור.‬
‫בסופו של דבר, הצעדים מפסיקים להיות מתואמים‬ ‫ואת שומעת צעד נוסף.‬
‫ואפילו כשאת במיטה, עם אורות כבויים...‬
‫הוא עדיין מביט למטה מעל לכרית שלך.‬
‫הוא מחכה שם בשקט, עד שאת מתוודה על חטאייך.‬
‫לא יכול להיות! הוא לא חוטא!‬
‫אבל למרות שהוא עדיין בהינאמיזאווה,‬ ‫רובצת עליו הקללה של אויאשירו-סמה.‬
‫יש רק סיבה אחת.‬
‫זה בגלל שהוא רצה לעזוב, וללכת למקום רחוק.‬
‫כנראה שאויאשירו-סמה לא סלח לו‬ ‫על זה שהוא הרגיש ככה.‬
‫אחות, תאפשרי לי ללכת לבית הספר שלך!‬
‫בוקר טוב סאטושי.‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר.‬
‫למה?‬
‫שמעתי שאתה עובד קשה,‬ ‫אז חשבתי שאולי אתה עייף.‬
‫זה הכול?‬
‫להת'.‬
‫המאמן אמר שהוא רוצה שתחזור לאימונים.‬
‫כבר אמרתי לו. אני לא חוזר.‬
‫אני חושבת שיהיה לך טוב‬ ‫להתאמן ולהזיע מדי פעם.‬
‫לא מעוניין.‬
‫את לא הולכת לאכול, מיון?‬
‫סאטושי!‬
‫בוא נאכל ארוחת צוהריים יחד.‬
‫אמרתי לך כמה פעמים...‬
‫שאני רוצה להיות לבד,‬ ‫לפחות בהפסקת הצוהריים.‬
‫זה בסדר. אני אחלוק איתך.‬
‫בואי נאכל יחד.‬
‫תעזור לי, ני-ני!‬
‫את מבינה למה את מקבלת כזה יחס?‬
‫הצילו, ני-ני!‬
‫ני-ני...‬
‫כי את כזאת חסרת אונים!‬
‫אם את רוצה לבכות - תבכי!‬
‫אבל זה שתבכי, לא יפתור כלום.‬
‫למה את בוכה? כי אז מישהו יעזור לך?‬
‫את לא יודעת כמה את מקשה על מי שעוזר לך!‬
‫את מבינה את שזה חטא?‬
‫את לא צריכה להיות קיימת.‬
‫אם את סובלת - תמותי!‬
‫אל תגרמי לסאטושי לסבול!‬
‫תסבלי לבד ותמותי לבד!‬
‫את צריכה למות!‬
‫ני-ני...‬
‫אל תחשבי שאת יכולה לבכות סתם!‬
‫אל תחשבי שאת יכולה להיאחז בסאטושי!‬
‫אם רק לא היית קיימת!‬
‫אל תתעללי בסאטוקו!‬
‫סאטוקו מסקנה! אסור לך להתעלל בה!‬
‫אני מלמדת את סאטוקו המפונקת לקח.‬
‫אם תפריעי, אני אשבור לך את הראש קודם כל!‬
‫מיון, די!‬
‫ני-ני...‬
‫מה את עושה, מיון?‬
‫אני...‬
‫מה סאטוקו עשתה?‬
‫מה עשינו?‬
‫למה תמיד מתעללים בנו?‬
‫כל הכפר האשים את הוריי, וממש התעלל בהם...‬
‫ועכשיו אנחנו?‬
‫זה מה שמשפחת סונוזאקי עושה, נכון?‬
‫שיון...‬
‫את יכולה לנחש מה תהיה העמדה שלי?‬
‫מצטערת.‬
‫אחות, בכנות, סאטושי...‬
‫כועס על משפחת סונוזאקי, נכון?‬
‫אני חושבת שכן.‬
‫אז למה? למה עכשיו?‬
‫אם אז...‬
‫כן. אם הוא רק היה מסתכל עליי בדחייה‬ ‫מלכתחילה...‬
‫לא הייתי חושבת בכלל להתקרב לסאטושי.‬
‫אז ייחלתי...‬
‫שסאטוקו והדודה שלה יעלמו‬ ‫בחג שילוח הכותנה השנה.‬
‫- בפרק הבא -‬
‫מה שלא שמת לב אליו הוא הדרך הרגיל הביתה.‬
‫מה שאין ביכולתך לעמוד בו‬ ‫הוא ההבטחה שהבטחת לי.‬
‫מה שאין ביכולתך למחוק הוא הזיכרון שלי.‬
‫כשהציקדות בוכות.‬
‫- פרק פוקח עיניים‬ ‫חלק 2: אחריות -‬
‫תוכלו להאמין בכך?‬
‫- תרגום כתוביות: טל אורבך -‬